För miljontals år sen i en avlägsen galax...
Vi kan inte längre dölja vårt levnadssätt.
Och det borde vi inte heller.
Orierna har sammankallat en armé som ska förgöra oss.
Allt vi tror på och är, är en förolämpning mot dem.
De ger sig inte förrän de har förstört allt
som går emot deras fanatism.
Vi har inget val. Vi har försökt att resonera.
Vi kan slåss. Använda vår kunskap mot dem.
- Vi är så få i jämförelse med dem. - Arken kan förändra allt.
Är indoktrinering verkligen svaret?
Ni skulle förneka orierna deras existens.
Det är lika illa som deras mördande.
Det enda rätta sättet att få nån att ändra sig,
är att få dem att se sanningen, ge dem bevis.
Vi tror på en systematisk förståelse av den fysiska världen
genom observation och experiment, slutledning och resonemang,
men mest av allt tror vi på den fria viljan. Jag vägrar att kompromissa
min övertygelses principer för att bibehålla den.
Vi känner till arkens ofantliga möjligheter.
Och faran bakom sådan kraft.
Den ska inte användas mot orierna.
Ämnet är slutdiskuterat.
Kan jag få lite hjälp?
Dakaras ruiner.
Nutid.
Är det verkligen den?
Det står nåt på ett forntida språk.
Det är den äldsta dialekt jag nånsin sett.
Det står: "Väl förvarat är nåt av det gamla."
Vad är "nåt", Daniel?
Om jag visste det, hade jag inte sagt "nåt".
- Varför svarar jag? - Sluta babbla och öppna den.
- Det går inte. - Varför inte?
Om det är vad jag tror, så är det uråldrig teknologi
som kan få en att tro att orierna...
- Inte är gudar. ...inte är gudar.
Såvitt vi vet.
Det tror vi ju redan. Öppna.
Såvitt vi vet, sa jag.
Den kan få en att tro andra saker.
Vi kanske ska tro på dem också.
Det hör inte hit.
Det finns ett annat skäl.
Se på mina händer. De blöder.
Alla naglar är brutna.
Vi har varit här ute i den stekande hettan i flera dar.
- Jag har inte duschat. - Det har ingen.
Och det märks.
Enligt dig är den här gamla kistan
vår räddning från oriarméns förtryck.
Vår bästa och kanske enda chans.
Hur många hål har vi grävt?
- Hjälp mig, biffen. - Många.
Jaffa visste i alla år att Dakara
var den första landningsplatsen
som alteranerna hade i galaxen.
Tror du inte att de letade efter antika föremål?
Några föremål hittades och katalogiserades
när stan byggdes om.
Men det ständiga ledarskiftet,
- den knappa tiden eller arbetskraften... - Bla, bla, bla.
Men vi är här.
Vi kan ha hittat det, det ultimata vapnet,
så kan nån förklara varför vi inte kan bekräfta vår lycka
- genom att öppna den? - Den är förseglad!
Det går helt enkelt inte.
Varför sa du inte det?
Jag försökte, men du bara gnällde.
Nej, nej! Du får inte!
Det är speciell teknik. Du kan skada den.
Den har legat gömd i miljontals år.
Tyst!
- Va? - Va?
Vet ni vad?
Vi blir beskjutna.
Jag visste inte att jag hade bjudit så många.
Vi måste retirera!
Framåt!
- Vad gör ni? Vi måste dit. - Vi vet.
- De är för många. - Det finns ingen annan väg ut.
Vi vet!
- Nu vore väl lämpligt? - Jag håller med.
Vi har ringat in dem, kommendör.
Vala, det är Tomin.
Kasta vapnen och överlämna er, så kommer ni att skonas.
Konstigt. Jag tänkte just säga samma sak.
Du måste lita på mig. Er position har upptäckts.
Gör som jag säger, annars dör ni.
- Vi måste lita på honom. - Jackson?
Vi kanske ska låta dem öppna den?
Det kunde faktiskt vara värre.
Okej, då.
Bjud in dem.
Ni kan komma in.
Jag ser hemsk ut.
Hej.
Hur mår du?
Nåt nytt?
- Vad gör du här? - Vi är på samma våglängd.
Du tog orden ur munnen på mig.
Hur kunde ni hitta oss?
Oriernas makt får inte ifrågasättas.
Nu börjas det.
Vad är det ni har hittat?
Vänta lite. Du borde väl veta det?
Din logik.
Nej, vänta. Ta det lugnt.
Jag ska berätta vad det är.
Arken innehåller oriarméernas förgörelse,
så ni borde nog inte öppna den.
- Tror du att jag fruktar innehållet? - Det borde du nog.
Öppna den.
- Hörde du inte vad jag sa? - Öppna den!
Den är försluten.
Vänta! Nej!
Okej. Det väntade jag mig inte.
Dumdristiga är de som inte följer vägen.
Ska vi slå vad om vad han säger nu?
- Döda dem. - Jag kunde ha blivit rik.
Jag lovade dem, prior.
Om de överlämnade sig skulle jag skona dem.
Det är bara oriernas ord som räknas.
Origins bok säger att vägen börjar med sanningen!
Jag är trött på ditt ifrågasättande, Tomin.
Döda dem, annars får du brinna i den eviga plågans eld!
Gör det inte. Han kan inte skada dig.
Vi litade på dig.
Lita nu på mig.
- Skjut! - Du tror att han prövar dig.
Men han tvingar dig,
för på ett omedvetet plan har han insett
att han är fullständigt maktlös.
Döda dem!
Döda dem nu! Jag befaller dig!
Stopp! Skjut inte!
- Hur gick det till? - Här.
Jag ska visa dig.
Vi använder den här. Den neutraliserar deras förmåga tillfälligt.
CHEYENNEANLÄGGNINGEN
Enligt Tomin
planerar orierna att skicka en mängd nya skepp
genom superporten inom en snar framtid.
En attack mot jorden kan vara nära förestående.
Ingen exakt information, precis.
Priorerna delger informationen bitvis.
Synd att ni inte hittade den riktiga arken.
- Ja, men vi försökte. - Annan nyttig information?
För närvarande håller Tomin på
att smälta att han vigt sitt liv åt falska gudar.
- Åh, nej. Vad vill han? - Vem är det?
Lika bra att jag presenterar dig.
General. Överste Mitchell. Jag har läst er akt.
Det här är James Marrick från tillsyningsenheten IOA.
Jag är en stor beundrare, fantastiskt att få möta dig.
Var tog Woolsey vägen?
Han är upptagen med Atlantisexpeditionen,
vilket jag är tacksam för. Det är så spännande att vara här.
Ni har gjort ett otroligt jobb
under svåra omständigheter.
Jag får nog inte annat att göra här
än att hålla mig undan.
Vad vill du?
Enligt reglerna ska ni få veta att jag personligen
- ska förhöra fången. - Vilken fånge?
I rapporten står det att han heter Tomin. Inget efternamn.
Just det. Jag förstod inte. Vi ser honom mer som en gäst.
Ni får ursäkta.
En överste tillhörande en fiende som vill förgöra oss
har väl ett bekvämt rum?
Ja. Han har ändrat sig.
Kom igen.
Det gör väl alla som blir tillfångatagna?
Det var faktiskt han som fångade oss. Sen överlämnade han sig.
Mina män har redan förhört honom.
Jag förstår. Förlåt mig.
Jag vill inte trampa nån på tårna.
Mina överordnade har bett mig att göra en rapport
och jag vill inte göra dem besvikna. Jag är ju ny.
Du förstår säkert.
Så klart.
Tack så mycket.
Det ska bli så spännande att jobba med dig.
Jag hade samma jobb som du, så jag vet hur det känns.
Du förstår säkert att jag bara vill göra mitt jobb.
- Tack, mr Marrick. - General. Överste.
Samma jobb som jag?
Vad fan menar han med det?
Före detta CIA, hemliga operationer.
Fantastiskt. IOA sätter en av våra spioner att spionera på oss?
De har säkert valt honom med omsorg.
Jag känner på mig att vi kommer att sakna Woolsey.
Är orierna döda?
Vi vet inte säkert.
Vi skickade ett vapen till Origalaxen
som skulle förgöra dem.
Men inte de som dyrkade dem?
Nej, inga människor. Bara de upphöjda.
Jag vet att det låter komplicerat, men om vi inte stoppar det
kan oriernas heliga korståg sluta med ett mänskligt blodbad.
En meningslös, blodig röra.
Och ni hoppas att arken ska få de troende
att sluta tro?
På gammalt språk heter den armeria verimas.
Fritt översatt betyder det "sanningens ark".
Jag borde inte säga det, men det verkar fel.
Jag säger inte att det är rätt.
Alteranerna tyckte att det var fel att använda den,
annars hade vi inte varit här.
Men i jämförelse med den blodspillan...
Vi tror att arken kan hjärntvätta folk
så att de tror på det den är programmerad till.
Men hur kunde ni veta var den var?
Det visste vi inte.
Kistan som vi hittade var inte arken.
Men ni vet nåt.
Jag har sett den i mina syner.
Daniel har delat sinne med en alteran vid namn Merlin.
Hans medvetande är borta nu, men det var han
som hjälpte mig bygga vapnet som förintade orierna.
Vi tror att synerna är kvarlämningar av Merlins minne
som finns kvar för att hjälpa oss att hitta arken.
Och ni tycker att jag är galen som tror på orierna?
Inte galen. Men du har fel.
Ni har väl läst Origins bok?
Ja.
Minns ni inte avsnittet om Ortus Mallum?
Förlåt, jag kan den inte utantill.
En stor bok med få bilder.
Allt ont kommer från Ortus Mallum.
Boken beskriver ett berg som får ett utbrott och begraver stället
som allt ont kom från.
Jag frågade för att du nämnde att ett berg sprängs i din vision.
Vad gör du, Amelius? Vi måste gå.
Jag vet.
De måste få veta sanningen.
De kommer inte att hitta nåt. Allt kommer att förstöras.
Min anteckningsbok.
Jag fick en fantastisk idé i natt.
Vi kan nog använda nollpunktsmodulen på Odyssey,
men tyvärr har vi inte kraft nog
att skapa ett utgående maskhål.
Vi ska väl inte upprepa det som hände med Pegasus?
Vi hade tur som klarade den förra wraithattacken.
Men med Odyssey
kan vi stråla in fyra kärnkraftsanordningar
i superportens separata segment.
Förhoppningsvis utlöses de när porten aktiveras.
I teorin borde explosionerna skapa en kedjereaktion
som nyttjar den stora mängden energi
som leds in i porten från avresegalaxen och förstör den.
Spräng inte än. Vi kan behöva superporten.
Dr Jackson?
De gamla tog inte med sig arken.
Den är fortfarande i Origalaxen.
Okej.
Jag behöver bara reda ut några saker i min rapport.
Det blir inte svårt.
Du är alltså kommendör i oriarmén?
- Var. - Just det.
Naturligtvis.
Vad hade du för plikter?
Jag lydde priorernas order.
Jag ledde krigarna.
Okej.
Bra.
Det var väl inte svårt?
Vi går vidare.
Medan du har varit i vår galax,
hur många oskyldiga människors liv har du tagit?
Personligen.
Du kontrollräknade säkert inte,
men du kan säga på ett ungefär.
- Hundra? Tusen? Fler? - Vad vill du mig?
Jag vill att du svarar på mina frågor.
Och jag har många.
Sånt som planer, taktik, nummer, träning,
allt som kan hjälpa oss mot attacken
- som du påstår ska komma. - Jag har redan berättat.
Hur många oskyldiga människor har du mördat
för att de inte trodde på orierna?
- Var är Vala? - Hon stod inte ut.
- Hörde du om planen? - Tomin vill följa med.
Han tror att han kan hjälpa oss att kontakta
den antioriska motståndsrörelsen.
Det kan vara det bästa sättet att hitta Ortus Mallum.
Vi behöver all hjälp vi kan få
om orierna verkligen är borta.
Annars blir det en kort operation.
Verkligen.
General.
Jag berättade just nyheten för dr Jackson.
Uppdraget har godtagits!
Var det inte redan det?
Inte utan IOA: S tillstånd.
Du har befälet för Odyssey
under operationen.
Betyder det att jag ska sitta på en stol?
Just det.
- Men det blir bättre. - Hur?
Mr Marrick ska övervaka uppdraget.
- Det ska bli spännande. - Det tycker jag med.
Det blir min första resa på ett krigsskepp.
Vi ses ombord, överste. Dr Jackson. General.
Får jag stänga in honom i hans hytt?
Du bestämmer.
Ett av de beslut som vi i ledarposition måste fatta.
Tack, sir.
Förbered för flygning.
Vi är redo.
Okej.
Vapen på maximum.
- Hur sa? - Jag skämtade, Marks. Kör.
Inget som jag har gjort sen jag lämnade goa'ulderna
kan gottgöra det hemska jag gjorde i deras namn.
Nånstans inom dig visste du att det var fel.
En röst som du inte kände igen ropade att du skulle sluta.
Du såg ingen utväg.
Det var omständigheterna.
De kunde inte ändras.
Du intalade dig att de du skadade förtjänade det.
Du blev avtrubbad och såg inte att de led.
Du lärde dig att stänga ute rösten som talade emot det.
- Man har alltid ett val. - Ja, så är det.
- Jag valde att strunta i det. - Och ändå sitter du här.
Ja,
men jag vet inte när jag kan förlåta mig själv.
Därför att det inte kommer att hända.
En dag kommer kanske andra att säga att de har förlåtit dig.
Det handlar mer om dem själva.
För dem är förlåtelse en välsignelse.
Hur klarar man att gå vidare?
Det är enkelt. Du kommer aldrig att förlåta dig själv.
Acceptera det.
Du har skadat så många. Det kan inte göras ogjort.
Du får inte vedergällning.
Men livet måste inte ta slut.
Det som är rättvist och sant kan fortfarande vinna.
Om du inte slåss för det du tror på kan andra mista allt.
Men slåss inte för dig själv, utan för andra,
de som kan räddas genom din insats.
Det är det minsta du kan göra.
Jag tror att vi är redo.
Ring upp.
Förbindelsen verkar vara stabil.
Va?
Med hjälp av Daniels kunskap från tiden som prior,
trodde vi att det skulle funka.
Det tvivlade jag inte på. Men...
Nu när vi väl sitter här känns det rätt coolt.
Kör in henne.
- Ser du? - Vad?
Den gamle mannen?
Inget.
Trevligt samtal.
- Allt väl? - Jadå.
Det känns som om vi är på rätt spår.
Det här är Hertis.
Det här är Daniel och Vala, min fru.
Vi är fortfarande gifta.
Vi tar det senare.
Tomin säger att ni inte har hört ryktet om att Celestis eldar har slocknat.
Verkligen?
Jag antar att Tomin har förklarat att vi inte är härifrån.
Ja.
Men jag är förvånad.
En sådan nyhet borde ha nått er.
Det skulle man tro.
Men Tomin kanske inte har förklarat hur långt ifrån vi är.
Priorerna ser det som ett tecken på att orierna är vreda.
De säger att vi inte kämpar tillräckligt mot det ondas korståg.
Att vi måste göra mer.
Som jag sa så har många fler skepp byggts.
De är redo att gå ombord.
Tomin säger att ni söker Ortus Mallum.
- Ja. - Jag undrar
varför ni tror att det existerar på riktigt?
Tror du inte att Origins bok
bygger på riktiga, historiska händelser?
Det spelar ingen roll vad jag tror.
- Ska jag säga vad jag tror? - Nej.
Du ska bevisa det.
Det kan vi.
Det finns en by i ruiner högt uppe i bergen
nära Celestis slätter.
Enligt boken är det den plats
där ondskan föddes.
Det kan stämma. Orianhängarna byggde sin heliga stad på planeten
där de tror att gudarna besegrade alteranerna.
Men Celestis är inte på den här planeten.
Du tog oss hit.
Om du får en stjärnkarta,
kan du då visa var vi kan finna Celestis?
Det är väl oriernas Vatikanen?
Att eldarna är släckta
tyder på att Merlins vapen funkade och orierna borta.
Men priorerna är kvar.
Vi ger inte upp när vi har kommit så långt.
Under historiens gång
har Ortus Mallums ruiner sökts
både av priorerna och av dem som tror som vi.
Vi har sökt saker som kan bevisa sanningen
om vårt förflutna, våra förfäder och om att Origins bok är en lögn.
Inget har nånsin påträffats.
Det är bra.
Vi hoppas att det vi söker fortfarande finns kvar.
Varför blev jag inte underrättad om den nya informationen
om oriernas aktivitet?
Jag ringde dig, men fick inte svar.
Vänta.
Jag kanske inte tryckte knappen ända ner.
Jag såg nog dum ut när jag pratade med mig själv.
Ursäkta oss.
Jag behöver nog inte påminna dig om reglerna.
Vi ska hitta arken, mr Marrick.
Det är för sent att inte hänga med.
Du fick det här skeppet till förfogande,
jordens mest värdefulla resurs,
för att hindra fler oriskepp att ta sig igenom superporten.
Det är det vi ska göra.
Har du eller har du inte uppgifter om
att fler oriskepp gör sig redo för avfärd?
Sluta att störa mig.
- Du hade klara instruktioner. - Vi är inte där än.
Nya koordinater har lagts in i navigationssystemet.
- Ta oss dit. - Ja, sir.
Du vet inte hur mycket tid vi har.
Jag offrar inte uppdraget, jorden och galaxen för en galnings sökande.
Ersätt mig då!
Du har befogenhet.
Gör det, bara.
Ersätt mig.
Vill du inte ha stolen?
Nej, ta den du.
- Men jag är här för dig. - Tack.
Var ska vi börja?
Ingen aning.
VARNING TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Är du okej?
Jag tänkte på vad det här stället var.
Överste Mitchell. Det här är major Marks. Över.
Vi hör dig, varsågod.
Nån har aktiverat Asgarddatorn.
- Va? - Vem?
Behöver du fråga det?
Enligt kortet som öppnade dörren var det mr Marrick,
men det är låst och han svarar inte.
Den kan inte stängas av utifrån. Vad håller han på med?
Vi får ta reda på det.
Jackson! Teal'c! Vi måste iväg. Fortsätt leta.
- Vad är det? - Det är Marrick.
Han har aktiverat Asgard.
Det kommer att leda oriernas skepp hit.
Ja, det är nog meningen. Vi tar hand om det. Leta upp arken.
Transportera överste Carter och mig tillbaka till skeppet.
Det är SG-3. Sänt från P6X-437.
På skärmen.
En prior kom genom porten för en kvart sen
och tog kontakt direkt.
Jag vet inte hur, men han verkade veta att vi var här.
Han vill inte skada nån
utan bara lämna ett meddelande till vår planets ledare.
Vad gäller det?
Han vägrade säga det. Han vill leverera det själv.
Vill han komma genom porten?
Ja, sir.
Vet han att det inte gick så bra sist?
Mer på grund av priorn än oss.
Det är sant.
Han är rätt bestämd.
Han säger att meddelandet är nyckeln till att rädda jorden.
Han vet att vi har vapen
som kan slå ut hans krafter.
Jaså, det vet han?
Ja.
Ryktet går att SG-1:an dödade en prior.
Ge oss en timme till att förbereda oss.
Ska bli. Klart slut.
Öppna dörren, mr Marrick.
Tror du att vi inte kan öppna säkerhetslåsen?
Svara.
Du har äventyrat allas säkerhet.
När Asgard aktiveras
varnas alla oriskepp om vår närvaro.
Jag antar att din plan är att tvinga mig att slåss mot dem.
- Carter? - Nästan klar.
Det går inte att stänga den.
Nej.
Den skapar nåt virtuellt. Vad är det?
Det får ni se. Den är snart klar.
Vad fan håller du på med?
Till skillnad från dig utför jag uppdraget,
vilket är att stoppa orierna till varje pris.
Kan vi göra det genom att ta livet av oss och förstöra skeppet?
Det är inte planen.
Jaså?
För vi kommer att bli omgivna av oriskepp,
så vi har två möjligheter.
Vi kan stänga den och försöka sticka ifrån skeppen
eller stanna och förlora.
Där har du fel.
Det finns alltid fler möjligheter. Du ser dem bara inte.
Jag vill inte vara en dysterkvist, men det är lönlöst.
Jag får inga energisignaler
så jag har inga andra idéer
än att leta under varenda sten.
Vi kan vänta på att Daniel får en vision.
Jag tror att vi har nåt här.
Vi ska nog gå ner här.
Det är överste Carter.
Ett antireplikatorvapen till Asgardrummet.
Lugn. Den hindras av ett kraftfält.
Bara ett tag till!
Du ska veta att de inte kan stoppas.
Vet du hur svåra de är att bli av med?
Därför blir de ett effektivt vapen mot oriernas skepp.
Är det din plan? Är du helt galen?
Det är IOA: S plan, inte min.
Om det var omöjligt att förstöra superporten från den här sidan
så finns en backup-plan.
Vi visste att vi kunde locka dem till Odyssey med kärnan.
Ja, vi kan förlora en strid mot många av dem,
men vi klarar oss länge nog
för att få replikatorn ombord på ett av deras skepp
och då hinner vi förhoppningsvis fly.
Eftersom du vägrade förstöra porten
hade jag inget val.
Vi kom hit för att hitta arken.
Det trodde ingen på.
Ursäkta?
Oriskeppen förbereder för avfärd. De kan vara på väg.
Det här har du inte gjort själv.
Vem har gjort programmet?
Spelar det nån roll?
Tack.
Vapnet tränger inte igenom skölden.
Nu stänger jag av. Tveka inte och missa inte.
Det gör jag inte.
- Det biter inte på dem. - Inte den här heller.
Det ska vara P90. Den får inte komma undan.
Varför funkade det inte?
Det är en del av programmet, tror jag.
Din sluge jävel. Varför sa du inte det?
Du tänkte aldrig låta mig fullfölja min plan.
Stoppar vi den inte, slaktar den skeppet och börjar föröka sig.
Jag hoppas det.
Tack vare dig har vi inget annat sätt
att infektera oriernas flotta.
Vad fan ska IOA göra
när replikatorerna är klara med orierna
och reser tillbaka genom superporten?
Försiktighetsåtgärder har vidtagits om det skulle hända.
Självförstöring.
Du har byggt in en nerstängningsmekanism.
Jag har inte gjort programmet.
Tolv lag på två man genomsöker skeppet utan och innan.
De är listiga.
De undviker områden där det finns sensorer.
De är små nog att använda ventilationstrummorna
eller gå genom ihåliga väggar, och snart
är de fler än en.
Vi hittar den.
Hur ligger vi till?
Asgard är användarvänlig.
Den som skrev programmet
visste inte mycket om replikatorteknik.
Man behöver bara förklara vad man vill ha
- så fyller Asgard i luckorna. - Och?
Tyvärr finns hela programmet bara
i databasen.
Så den måste vara på
för att hitta självförstöringskommandot.
Om den ens existerar.
- Hur lång tid? - Jag vet inte.
Jag vill minska sökområdet, men det är enormt.
Tänk inte på att vi står här
och skriker och vinkar på orierna.
De vet nog redan vår position ändå.
Vi kan gå in i hyperrymden.
Där kan de inte anfalla.
Nej, men de kan spåra oss och vi kan inte stanna där för alltid.
Om vi inte hittar replikatorn eller självförstörelsekommandot,
är "för alltid" inte ett problem.
Hallå, det är Mitchell.
Vi måste stråla upp er genast.
Nej, det går inte. Inte än.
Marrick har aktiverat Asgard
så vi väntar bara på att orierna ska komma.
Och vi har ett replikatorproblem, så vi ska in i hyperrymden
för att fly från fienden medan vi tar hand om det.
Sa du replikator?
Ja, tyvärr.
Transportera upp gänget på skeppet.
Så snart de är ombord tar du oss till hyperrymden.
Jag försöker att förflytta dem
men systemet fungerar inte.
Min dator svarar inte.
- Den har pluggat in sig. - Det var snabbt.
Den lär fort.
All information om Odyssey
har lagrats i replikatorns minne.
Jag isolerar livsuppehållande system, navigation, hyperdrift
och begränsar det till Asgard.
Förhoppningsvis kan jag hålla kontrollen här.
Jag ska hjälpa till att hitta den jäkeln.
Vad är en replikator?
Det vill du inte veta.
Det är jag igen,
er vänlige kommendör.
Ni får nog stanna där ett tag.
Vi har problem med strålningen för tillfället.
Ni ska få veta så fort...
Okej... Vi går vidare.
Vad säger du, biffen?
Vänta, vänta! Det går inte! Vi vet inte om tunneln håller.
Ska vi vända om, Daniel Jackson?
Spräng den.
Vi har förlorat den externa kommunikationen
och hela elnätet är ostadigt.
Uppfattat.
Daniel Jackson.
Det är den.
- Är du säker den här gången? - Definitivt.
Vi har hittat den.
Det är modigt av er att möta mig personligen.
Mod behövs bara när man är rädd.
Dumhetens flammor smärtar inte.
Akta dig för makten, den kan snabbt övermanna dig.
Lägg ner dramat.
Säg inte att ni är ute efter att förstöra jorden,
det vet jag redan.
Än är det inte för sent.
Tillåt mig framföra ett meddelande till er värld
om att Origin är vägen till frälsning, så kommer ni att skonas.
Även om jag lät dig tala,
så tror jag inte att min värld skulle lyssna.
Då är ni dödsdömda.
Må så vara,
men jag tror inte att det blir ni som gör det.
Var inte så säker.
Jaså? Varför kom ni inte tidigare?
Jorden är den mest tätbefolkade planeten i galaxen.
Vad väntar ni på?
Ni har försökt varna oss några gånger,
men bättre kan ni väl?
Vi har varit en plåga för er.
För jag tror knappast
att ni har sparat det bästa till sist.
Vad är det? Ni blir aldrig mållösa.
Jag ska säga vad jag tror.
Det verkar vara ett tecken på desperation.
Ni är inte säkra på att ni klarar det.
Ert försvar klarar inte oriernas makt,
som kommer att sprida apokalyps över...
Ja, ja. Jag har nyheter:
Orierna är döda.
Vi har dödat dem.
En av de gamla gjorde ett vapen
som vi sände genom superporten och förintade dem.
De varelser ni kallade gudar,
de som ljög för er och manipulerade er
av egna, själviska, maktgalna skäl, är borta,
och allt du tror att du gör i deras namn saknar mening.
Jag hade fel.
Ni är inte modig, general.
Ni har inget vett.
Er planet kommer att brinna i ett djupt mörker.
Det ska vi bli två om.
Men en sak är säker.
Om vi kommer till helvetet, så följer ni med.
Varsågod och brinn.
Vi tror att problemet finns i det bakre kontrollrummet
på ditt våningsplan.
Uppfattat.
Lystring, alla. Det här är överste Mitchell. Jag fick den.
Fan, också.
Sam! De verkar leva upp till sitt namn.
Nu är de definitivt fler än en.
- Hur många? - Många!
Den första har nog utvecklats till drottning.
Den sitter nog stilla på ett ställe.
Andra replikatorer hämtar råmaterial
som den skapar nya avgränsningar av.
Det är vad vi letar efter nu.
Cam?
Sluta fjanta dig och öppna den.
Vänta, vänta!
Vad är det som ska hända?
Inget. Den är nog inte på.
Den kanske har gått sönder.
Energikällan kanske är tömd.
Den är miljontals år gammal.
Jag tror inte att den är på.
Sätt på den, då.
Jag tror...
Det hänger samman med symbolerna.
De ser ut som knappar.
Vi kanske bör undersöka den där uppe.
Bra idé!
Cam?
Är du där? Snälla, svara.
Förlåt. Ammunitionen tog slut, så jag fick gömma mig.
Uppfattat.
Jag ser fyra av oriernas moderskepp. De tänker omringa oss.
Okej. Vi förflyttar oss till hyperrymden.
Odyssey, det är Teal'c, kom.
Teal'c!
Du har väl inte hittat avstängningsknappen?
Nej. Om de kommer till kärnan förr eller senare,
borde de vara här redan.
De vill kanske bli fler?
Vad de än gör
så kommer de att vilja ta kontroll över skeppet
och då måste de komma hit först.
Vi borde stoppa dem.
Folk sitter fast överallt.
Hissar och skiljeväggar fungerar inte.
De begränsar besättningens rörelse.
Systemet ligger nere på stora delar av skeppet.
Det krävs mycket energi för att reproducera.
Drottningen har nog etablerat sig nånstans nära huvudledningen.
Placera all din personal här.
Skydda rummet till varje pris.
Vi borde nog svetsa igen porten.
Då kommer du inte ut.
Om de kommer in kommer det inte att spela nån roll.
- Gör det. Jag ska hitta drottningen. - Hur?
Min farmor sa: "Vill du ha honung? Följ bina."
Det låter som ett bra sätt att bli stungen på.
Hallå!
Släpp ut mig!
Hör ni!
Hjälp!
Daniel Jackson!
Vala Mal Doran!
Odyssey, det är Teal'c. Hör ni mig?
Åh, herregud.
Dina gudar kan inte hjälpa dig nu, Daniel Jackson.
Det var bara ett uttryck för allmänt missnöje.
Var barmhärtig.
- Enim lupin purnum pravus intus. - Enim lupin purnum pravus intus.
De kommer.
Jag har hittat den, Carter.
Den är i en passage vid lastrum 3.
Bra. Stick nu därifrån.
Ska jag inte spränga den?
Inte än.
Den gör fler av de små jäklarna.
Om du förgör drottningen
dras alla replikatorer direkt till dig.
Det är inte bra innan vi har en nedstängningskod.
Okej.
De är inte ute efter kärnan än.
Då kan vi behöva nåt att distrahera dem med.
Uppfattat.
Programmet är enormt. Det kan ta flera veckor.
- Skumma. - Tänk om jag missar det?
Det är ett grunddirektiv.
Som det som säger att de ska föröka sig.
När det överförs på en viss frekvens, kommer de att falla sönder.
Det borde synas.
Vad fan?
Ryktena var alltså sanna.
- Åh, nej. - Vad?
Den skulle söka avstängningskommandot.
Den säger att det inte finns.
- Kan vi inte göra en? - Har redan börjat.
Välkommen, mor. Eller borde jag kalla dig Vala?
Vad jag minns förnekade du vårt blodsband sist vi möttes.
Du verkar inte ha mycket blod kvar.
Du blir säkert glad över att höra att Merlins vapen fungerade.
Orierna är borta.
Jaså?
Du och dina enkla människovänner
lyckades förstöra en ganska stor grupp upphöjda varelser.
Det är ett handlingskraftigt gäng.
Man vet aldrig vad man kan innan man försöker.
Jag instämmer.
Du verkar inte så ledsen.
Nej.
Energin som kom till orierna från mänskliga anhängare
brukade delas av många.
Nu när jag är upphöjd får jag allt själv.
Om du inte har ihjäl oss allihop först.
Synd att jag inte kan använda er upptäckt
för att få hela galaxen på min sida.
Det vore mer humant.
Men inte lika roligt.
Inte för att du ska få idéer, men varför kan du inte använda arken?
Det är inte lika bra.
Folk behöver se mig som jag är.
En bortskämd snorunge med gudomskomplex?
Men mamma, då.
Arken kan bara programmeras till att visa sanningen.
När de gamla är borta blir jag en varelse med oövervinneliga krafter,
dyrkad av alla under mig.
En sann gud per definition.
Vet du, jag tror... Vi fick en dålig start.
Vem försöker jag lura?
Jag visste att du var en skitstövel första gången vi sågs.
Ammunitionen håller på att ta slut.
Nu behöver vi distrahera dem.
Uppfattat, jag jobbar på det.
Vi blir invaderade! Du måste locka bort dem!
Så snart jag kan.
Letar du efter den här?
Oj. Tappade jag den?
Vill du trycka på knappen
och spränga oss båda?
Varför måste du ge dig på de gamla?
Allvarligt. Hur många anhängare behöver du egentligen?
Kan du inte vara nöjd med det du har?
Mamma brukade alltid säga:
"Man kan inte köpa lyckan"
eller stjäla, som i mitt fall.
Men jag tror att hon menade...
De utgör ett hot.
Vad jag förstår struntar de i dig.
De såg orierna som ett hot och gjorde inget åt det.
Det är vad du tror.
De gav er medlen att förstöra orierna med.
De ger sig inte förrän jag är borta.
Jag kan inte vara lugn förrän de är utplånade.
Jag önskar att du inte hade fått min beslutsamhet.
Långdistanssensorer har sett sju oriskepp
lämna hyperrymden i vårt solsystem.
Överste Ellis.
Vi kan se fienden.
De är stilla för tillfället.
- För tillfället. - Ja, sir.
Varför det?
Vapenplattformen i Antarktis
kan inte försvara planeten mot sju oriskepp.
Varför de väntar?
Ja, sir.
Jag vet inte. Var glad att vi får mer tid.
ÖVERSTE ELLIS
Med tanke på vårt extrema underläge
förstår jag inte hur lite tid kan hjälpa.
Vad kan rädda oss nu?
Jag hoppas att SG-1 dyker upp.
Ja, sir.
Men jag lovar dig att vi inte ger upp utan strid.
Klart slut från Landry.
Vi lämnade just hyperrymden.
Konstigt. Jag trodde att det inte kunde bli värre.
Replikatorerna tog tillbaka kontrollen över navigation och hyperdrift.
Sensorerna visar fyra av oriernas moderskepp.
Döda mig.
Jag försöker, tro mig.
De gjorde det för att få självförstörelsekoden.
Vad är den? Berätta.
Jag vet inte.
Det är på andra sidan kristallen.
Det är inte slut än.
Ge inte upp.
Du är inte Merlin.
Jag ska hjälpa dig.
Hjälp mig då.
Du måste finna styrkan.
Nej.
Jag hade den, tro mig.
Jag är inte på skämthumör.
Du finns inte i min fantasi och du är inte Merlin.
Du är Morgan Le Fay.
Du yrar.
Merlin dog. Han blev inte upphöjd.
Hans medvetande lämnade mig. Det är borta.
De gamla måste se genom din förklädnad.
Jag kan det, men jag vet inte varför du tycker att det är nödvändigt.
Du var upphöjd. Du vet hur komplicerat det kan bli.
Det är förbjudet att ingripa på lägre plan.
Jag vet. Jag har gjort det flera gånger.
Hjälpa mig är förbjudet
och att berätta det för mig är ännu värre.
Jag gjorde det en gång och blev stoppad. Jag blev landsförvisad.
Och ändå är du här.
Merlin såg oriernas riktiga jag. Han visste att de behövde stoppas.
Jag var den som hindrade honom första gången.
Du höll honom levande och hjälpte oss att finna honom.
Jag förstod att han hade rätt.
Orierna skulle förgöra de gamla.
Vare sig de medger det eller ej, så hjälpte vi dem.
Jag tycker att vi förtjänar lite hjälp från de gamla.
Jag också.
Hjälp oss då.
Jag har gjort allt jag kan.
Nej, du kan göra mycket mer och du måste.
Inte ensam. Hon är för stark.
Hon?
Du menar Adria, inte sant?
Hon fick oriernas kraft.
Ja, jag var rädd för det.
Hon har deras samlade makt.
Ta den ifrån henne.
Inte bara för vår skull.
Jag har distraherat henne.
Jag har hjälpt er när ni behövde det. Jag lovar att jag har gjort allt jag kan.
- Nej. - Det räcker att nyttja arken mot en prior.
Kristallerna i stavarna är kopplade.
Så kommunicerar Doci med alla samtidigt.
Om du kan vända en av dem, försvagas Adrias kraft avsevärt.
Hur?
Hoppas att du hör det här, Carter.
Självförstörelseprogrammet är på andra sidan kristallen.
Fan.
Tomin.
Tomin, det är Vala.
Nej, kom här.
Kom här.
Hör här. Allt kommer att bli bra. Jag lovar.
Kan du ta dig samman?
Bra. Du måste hjälpa mig att hitta Daniel.
Jag är här.
Mår ni bra?
Jag mår dåligt.
Vi måste hitta arken.
Nu får ni väl ge er?
Sköldar på 18%. Hyperdriften ligger nere.
Sen försvann hon bara nånstans
som om hon hade nåt viktigt för sig
och när jag vände mig om
lyste ungefär sju symboler på arken.
Det var Morgan.
Hjälper hon oss? Jag förstår inte.
Vilka sju symboler var det?
Menar du att jag ska minnas det?
När två galaxer står på spel
så förväntar jag mig att du minns en livsviktig ledtråd
- från en upphöjd varelse! - De glödde inte så länge.
Det var ett starkt ljus. När jag förstod
- att jag var ensam, sökte jag er. - Vilka?
En här, två här, två här och två här.
Lyste de i en viss ordning?
- Nej, alla samtidigt. - Så klart.
Det kommer nån.
Okej, sju symboler.
Gissa.
Verimas är sanning på de gamlas språk.
Bra.
Två.
Det var fel.
Överste Mitchell på jordskeppet Odyssey.
Vi ger oss. Sluta att skjuta. Vi ger oss.
Sam, de slutar inte.
Jag får inte tillbaka hyperdriften i tid.
Vi klarar inte mycket mer.
Det är över.
Ni kan inte segra.
Det finns bara en väg.
Origins makt och härlighet.
Förlåt, Adria.
Jag önskar att det vore annorlunda.
Jag också.
Vad tänker du göra?
Vi kommer aldrig att komma överens.
Ska du döda mig nu?
Nej! Ni kan inte ta min makt!
Vi gjorde precis det.
Ni kommer alla att brinna i den eviga förbannelsens eldar.
Inte om jag har nåt att säga till om.
Du kan inte hota mig.
Jo, nu kan jag det.
Mia clementia denar esto.
Va?
Vad sa han? Jag förstår inte.
Han sa: " Ha förbarmande.
"Jag var blind, men nu kan jag se."
Sam?
Varför slutade de?
Jag vet inte.
Men jag är glad för det.
Det var Origin.
Vadå?
Nyckelordet som aktiverade arken.
Medan Adria talade förstod jag
att den gamla versionen av ordet också betyder "sanning" på andra dialekter.
Alteranen som byggde den tyckte nog att det var ironiskt.
Jag börjar tycka att ironi är överskattat.
Har du ändrat dig?
Nej.
Jag förstår inte.
Ta den.
Vi har nåt att visa dig.
Vad ska det här betyda?
Se själv.
- Hej. - Hej.
- Hur gick det? - Det funkade perfekt.
Daniel hade rätt.
Priorernas stavar var kopplade till varandra.
Inom varje galax.
Ja, den subrymdskoppling som förenade dem
hade vissa begränsningar.
Men när Daniel öppnade arken för priorn
så verkade alla få meddelandet.
- Drog skeppen sig tillbaka? - Ja.
Synd att jag missade det.
Hur mår du?
Det har varit värre.
När du mår bättre så vill tydligen
IOA träffa dig.
Jaså?
Nåt om en ursäkt.
Jag vet inte, tillfrisknandet kan ta tid.
Inte alltför lång tid, hoppas jag.
- Nej! - Förlåt.
Det gör inget. Det gjorde lite ont.
Du ska få vila.
- Sam. - Ja.
- Vad är det i påsen? - Oj, det höll jag på att glömma.
Jag har bakat dem själv.
Mandelbiskvier.
De är säkert inte lika goda som din mormors.
Det var snällt att du minns.
Är kinden okej?
Ja.
Du kommer att bli en stor ledare.
När jag torterades av priorn
gav mig Origins lära styrkan att gå vidare.
Många saker i läran betyder mycket för mig än.
Jag tvivlar inte på att där finns moral och visdom.
Det var därför den lockade så många människor.
Jag tror att idén om att vi ska bättra oss
och söka upphöjelse
är alltings mening.
Men boken behöver revideras.
Det är upp till dig och ditt folk,
men jag tycker att stycket om att bränna folk levande
för att de vägrar omvända sig, borde försvinna först.
Sätt in några färgbilder också.
Jag har inte frågat, för jag fruktar ditt svar.
Men nu när jag reser...
Jag vet inte var min plats är,
men jag hoppas att den är här.
Förlåt.
Jag vet att jag aldrig kan sona mitt brott,
men jag lovar att jag aldrig ska sluta försöka.
Jag vet.
Inte jag heller.
Jag hittade den.
Jag gillade inte att använda den,
men situationen krävde det.
Vi håller med dig.
Men det är en farlig tingest.
Jag kan inget göra.
Men tänk om nån lyckas programmera om den
eller om den hamnar i fel händer.
Den kan bli det kraftfullaste vapnet vi nånsin sett.
Både jag och IOA känner till riskerna.
Nu studeras arken i Area 51. Det är allt jag vet.
Jag är ledsen, dr Jackson. Jag har gjort allt jag kan.
Märkligt att inte ha några elakingar att slåss emot.
Det tyckte vi när vi besegrade Goa'uld
och replikatorerna också.
Jackson och Vala tog hand om det.
Orierna var inte vårt fel.
Ta på dig skulden. Du vänjer dig.
Vi hjälpte till att lösa problemet.
Det är sant.
Fortfarande är många planeter i portsystemet outforskade.
Vi ska se vilka mysterier P3K-546 kan erbjuda.
Och vilka skatter.
Det visar sig nog.
Kör, Walter.